DESERT ROCKS FLYGPLATS
- Nåt nytt, doktorn? - Tvillingar. Det sötaste som finns.
De håller dig sysselsatt nu för tiden.
Det är öknen. Den ger folk underbara idéer.
- Kollar du planet? - Självklart.
Hej, doktorn. De har ringt som galningar efter dig.
Sheriffen är överväldigad.
- Ringer du honom åt mig, Josh? - Ja.
- Jag ringer honom. - Det är bra.
- Han har svarat. - Tack.
Hej, Jack. Vad står på?
Kan du komma hit direkt?
Jag vill inte störa.
Jag vet att du hade nattjour, men det här är viktigt.
Okej.
Visst lät han orolig?
En dag, din gamle stofil, får du höra nåt du inte vill höra.
Insinuerar du att jag tjuvlyssnade?
Ja.
Hej, Jack. Vad är det som bekymrar dig? Vem är sjuk?
- Ingen. - Va?
Killarna hittade en man nära motorvägen i morse.
- Överkörd? - Nej.
- Vad, då? - Det var därför jag ringde dig.
- Hur ser den ut? - Jag har aldrig sett nåt liknande.
Vem är det?
Han har samma kroppsbyggnad som Eric Jacobs, men jag är osäker.
Jag förstår inte.
Nåt med hans ansikte säger att han är Jacobs...
men det kanske inte är han.
Jag förstår dig inte.
Du minns väl Jacobs?
Ja, biologen. Han arbetar för professor Deemer.
Vi träffades för ett par år sen.
Han är hos begravningsentreprenören. Du borde ta en titt.
- Hej, Charlie. - Hej, Charlie.
Jag ringde Deemer direkt.
Han skulle åka dit för att se om det var han.
Du känner väl Deemer?
Ja. När jag öppnade kontoret gick jag dit för att säga hej.
Han var trevlig...
men jag kände mig ovälkommen, så jag höll mig borta.
Vissa snillen lärde sig aldrig att uppföra sig.
Här är han, Barney.
- Hej. - Hej.
Kan du klura ut den här är du duktig.
Nu förstår du varför jag är osäker.
Det är inte Jacobs. Den här mannen har haft sjukdomen i åratal.
Jag såg Jacobs förra månaden. Då såg han normal ut.
De är i rummet där bak, professorn.
Visst är det Eric.
Vi var vänner i 30 år.
Professorn borde komma med ut.
Ja.
- Är ni klara där inne? - Ja.
Lämna oss enrum ett tag.
Okej.
Jag måste få veta allt om det här.
Varför han ser ut så där och varför han saknades.
Har du nånsin sett...
en vän dö framför ögonen på dig och varit maktlös att hjälpa?
Det är det värsta.
Att vara maktlös.
Det är särskilt svårt när man är läkare...
och vet vad det är för fel på honom.
Och det inte finns nåt nån kan göra.
När jag såg kroppen trodde jag att det var akromegali.
Men det är omöjligt.
Akromegali?
Hypofysen går sönder.
Den deformerar ansikte, hals, händer och fötter.
Jag träffade Jacobs för ett par år sen hemma hos dig.
Sheriffen såg honom för en månad sen. Då såg han normal ut.
Det är akromegali.
Men i varje fall jag har hört talas om...
tar det flera år att producera deformeringen.
Jag vet.
Medicinens historia är ovanlighetens historia.
Vem vet, kanske Eric hade varit sjuk i åratal?
Men han började beklaga sig över muskelsmärta först för fyra dagar sen.
Vi tänkte inte så mycket på det.
Sånt händer när man blir äldre.
Och följande morgon började han att...
Att förändras.
Vi borde kanske obducera honom bara för att vara säkra.
Det ska inte behövas.
Jag var där, och skrev under dödsattesten.
Jag förstår.
Varför hittades han i öknen?
Dr Jacobs blev galen i går kväll.
Han drog hemifrån och sprang ut i öknen.
Är du säker på att han inte hade klagat över nåt innan dess?
Jag har sagt allt jag vet.
Eric saknade familj. Jag tar hand om begravningen.
Tack för att du ringde mig så fort.
- Hej då, dr Hastings. - Professorn.
Akromegali.
- Det var vad han sa. - Jag hörde det.
En ung kille som du kan inte ifrågasätta professorn.
Du erkänner dessvärre aldrig när du har fel.
Vi gör alla våra misstag. Det här inte ett av mina.
Vit råtta - 5 DAGAR GAMMAL NÄRINGSÄMNESTYP 3Y
1:A INJEKTIONEN dag 3
6 DAGAR
2:A INJEKTIONEN dag 6
Vit råtta - 12 DAGAR GAMMAL NÄRINGSÄMNESTYP 3Y
1:A INJEKTIONEN dag 3 2:A dag 6
3:E INJEKTIONEN 9:e dagen
Marsvin - 13 DAGAR GAMMAL NÄRINGSÄMNESTYP 3Y
1:A INJEKTIONEN dag 3 2:A dag 6
3:E INJEKTIONEN dag 9
Tarantella - 22 DAGAR GAMMAL NÄRINGSÄMNESTYP 3Y
6:E INJEKTIONEN dag 20
Hej.
Så där, ja.
- Paul! - Eric är död. Hör du på mig?
Nu är det bara du och jag...
och vi kommer också att dö.
Nej, håll dig borta!
Jag försöker att hjälpa dig. Paul!
Coco, du skrämde mig.
Så du undkom elden?
Låt mig titta på dina tassar.
Jag måste göra nåt åt brännskadorna.
Kom nu, Coco.
DESERT ROCK COUNTY SHERIFFENS KONTOR
Värst vad du ser nöjd ut, då.
Inte alls.
Finns det nåt man avskyr...
när man påstås ha fel, är det att veta att man har rätt.
Jag visste att du skulle motbevisa Deemer.
Jag är bara en landsortsdoktor, men jag vet vad jag vet.
Och jag vet att akromegali inte dyker upp på fyra dagar helt plötsligt.
Så?
Jag åkte till medicinbiblioteket i Phoenix och läste om det.
Det fanns inte ett enda känt fall i medicinhistorien...
där deformation uppstått så fort som Deemer sa att Jacobs gjorde.
- Så han ljög för oss? - Jag vet inte.
Men jag vill veta varför han ville begrava Jacobs så fort...
och varför jag inte fick obducera.
Han är doktor, precis som du. Han får ge ett utlåtande.
Eller ska jag åtala honom för förvirring av landsortsdoktor?
Det är härligt med prestige som säkerhet, eller hur?
Nog om det här nu.
Allt är rent och lagligt...
och jag vill inte ta ut dig på djupt vatten.
Vad ska jag göra?
Ta honom för att jag ogillar hur han kammar sig?
Har du undrat över vad Deemer och Jacobs...
jobbade på i sitt labb?
Nej, och jag tänker inte smyga för att få reda på det heller.
Deemer är specialist på näringsbiologi.
Jacobs är ledande inom samma fält.
När två såna höjdare träffas...
och avskärmar sig ute i öknen 3 mil från civilisationen...
misstänker jag att de jobbar på nåt...
som de inte vill dela med sig av.
Tror att det de gör kan ha att göra med Jacobs död?
Om jag bara visste det.
Joe Burch är på krigsstigen igen.
- Vad har du gjort den här gången? - Jag glömde att berätta om Jacobs.
God dag, mina väldigt goda vänner.
Vilket fint par ni är.
Jag hade nästan tryckt tidningen...
när jag råkade få nys om Jacobs.
Förlåt, jag glömde bort det. Vad vill du veta?
Bara det jag inte vet.
Jag tjuvkollade på dödsattesten borta hos Barney.
Jag läste in mig på honom i hans självbiografi.
Hur vanligt är akromegali?
Ganska ovanligt. Jag har faktiskt aldrig sett den förut.
Enligt ordboken är den kronisk, men döden nämns inte.
Döden kommer vanligtvis inte från själva sjukdomen.
Den orsakas av kvävning.
Vad menar du med kvävning?
Tungan växer. Halsen, bröstkorgen, hjärtat...
allt förskjuts.
Vad tror du att Deemer har jobbat på där ute?
Det skulle jag vilja veta.
Jag åker ut med Ridley och tar ett par foton.
Förresten...
hur länge hade Jacobs varit död innan vår vän här ringde dig?
- Ge dig. - I åtta till tio timmar.
Tack, jag ska stava ditt namn rätt.
Vad gäller din vän kanske jag glömmer...
att stötta honom när det är dags för nyval.
Det är en bra idé att han åker ut till Deemer.
Joe kommer att ha så många frågor att han kanske gillar mig.
Går fröken till hotellet så berättar de bästa vägen för dig.
Tack.
Kan du säga hur man enklast kommer ut till Deemers ställe?
- Det ligger... - Jag vet var det är.
Finns det nån buss eller taxi?
Ja, men det går inga fler bussar i dag.
Kan du kanske ringa efter en taxi?
Det kan jag göra, men det tjänar inget till.
För det är Jaspers taxi.
Han är på Bar Six och återkommer inte förrän om ett par timmar.
Kanske längre.
Vad ska jag göra?
Slå dig ner och vänta. Det är allt du kan göra.
Tack.
Du har inte varit här förut, va?
Nej.
Jag borde ha känt igen dig då.
Är du släkt med Deemer?
Nej.
Är han släkt med dig? Åh, nej.
- Jag antar att det inte... - Jag tvivlar på det.
Jag med.
Jag väntar ett samtal från Dan Simon.
Kan du koppla det till Deemers ställe?
Ska du ut dit?
- Ja, nu. - Ta med henne.
Jag frågade hur man kom dit, men...
Jag vill inte besvära dig.
Det är okej för honom.
Det är inga problem.
- Säger du det, så. - Är det här dina?
Hallå.
Ska ni inte presentera er för varandra?
- Nej. - Nej.
Världen förändras.
Är det på tiden nu?
- Dr Matt Hastings. - Stephanie Clayton. "Steve. "
Steve gillar jag.
Jag står dig i skuld för skjutsen.
Eller, jag står i skuld till din vän Josh.
Jag med.
Jag har väl inte med att göra varför du ska ut till Deemer, men...
Varför inte?
Jag är doktorand i biologi.
Professorn lär ut det, eller gjorde.
Jag visste att det skulle ske.
Ge kvinnor rösträtt, och vad får man? Kvinnliga forskare.
Forskarstudent, än så länge.
Jag skrev en avhandling om näringsaspekterna i växande befolkningar...
och professor Jacobs läste den och erbjöd mig ett sommarjobb.
Var ska du bo?
Det finns ett par bra vandrarhem i Desert Rock.
- Det är billigare än att bo på hotell. - Tja, nej.
Jag ska bo hos professorn.
Det ingår i mitt kontrakt.
Jag ska vara laboratorietekniker, kock, student. Rubbet.
Jag förstår.
Det är ett sätt att få examen på.
Och det är värt det om man får jobba med folk som Deemer och professor Jacobs.
- Hur väl känner du Eric Jacobs? - Jag har aldrig träffat honom.
Han läste bara avhandlingen och gillade den. Så var det med det.
Han är död.
Han dog i går morse.
Vad hände?
Ett hypofystillstånd som kallas akromegali.
Akromegali? Det är väl en ovanlig sjukdom?
Väldigt.
Är du säker på att det var det?
Nej, jag är inte säker alls.
Han har ett jättefint labb här. Ett av de bästa.
Ingen verkar vara hemma.
Nån måste vara här. Det där är Joe Burchs bil.
Vi kan lika gärna gå in.
Elektronikpanelen kortslöts.
Och resten ser du själv.
Har du uppskattat hur mycket som är förstört?
Den största skadan var så klart på arbetet som förstördes.
Vi återgår till Jacobs.
- Varför lämnade han... - Jag vet inget mer.
Ursäktar ni mig?
Ett kort till.
- Klappa apan. - Det var allt, sa jag.
Det räcker nog nu, Joe.
- Professorn har haft det jobbigt. - Ja. Tack, dr Hastings.
Tack för storyn. Jag ville inte ge dig mer bekymmer.
Kom, Ridley.
- Vi ses, Matt. - Det gör vi, Joe.
Jag trodde aldrig att jag skulle slippa dem.
Du måste förlåta en gammal man.
- Har vi träffats förut? - Nej.
Det här är Stephanie Clayton. Professor Jacobs verkar ha velat ha en assistent.
- Det är hon. - Ja, Eric sa att du skulle komma.
Men jag väntade mig inte en biolog som såg ut som du.
Det var menat som en komplimang.
- Jag har nog blivit lite rostig. - Tack.
Jag vet inte om du fortfarande har lust nu efter allt som har hänt...
Du får om du vill, så klart.
Men Eric...
Jag vet. Dr Hastings berättade på väg ut hit.
Jag förstår.
Tja, Eric är borta. Jag är ensam.
Jag kan nog hjälpa till.
Om du fortsätter med ditt arbete, alltså.
Jodå. Om inte annat så för Erics skull.
Jobbade inte Paul Lund med professorn?
Paul...
Jo, han var doktorand när jag läste mitt första år.
- Jag hörde att han hade varit här. - Jo, det stämmer.
Paul Lund. Nej, han är inte med oss längre.
Kom med, så visar jag dig mitt labb.
- Är doktorn intresserad av det? - Javisst.
Jag har lagt ner min själ i det här.
Det är mitt liv.
Allt jag har och bryr mig om finns här.
Dessvärre har en del av det förstörts.
Jag förstår.
Vad är det i flaskan?
- Ett näringsämne. - Ett syntetiskt?
Ett helt icke-organiskt matkoncentrat.
Medicinen har förlängt levnadsåren, och folk lever längre.
Men matutbudet fortsätter att vara statiskt.
Världsbefolkningen ökar årligen med 25 miljoner.
En överbefolkad värld.
Det innebär att det inte finns nog med mat.
Hungersnöden, som de flesta andra sjukdomar, sprids.
Det finns 2 miljarder människor i världen i dag.
1975 kommer vi att vara 3 miljarder.
År 2000 är vi 3 miljarder och 625 miljoner.
Världen kanske inte klarar av att producera mat till alla.
Nu förstår ni kanske vad en billig näring kommer att innebära.
Det är inte så många som tänker så långsiktigt.
Vårt område handlar om framtiden.
Ingen klarar det på egen hand, så klart.
Man drar inte fram den ur hatten som en trollkarls kanin.
Man bygger på vad hundratals andra har lärt sig tidigare.
Jag trodde att syntes var omöjligt utan en bindande agens...
som håller ihop allt.
Och vi använder den enklaste som finns: atomen.
Jag ska visa er.
- Det där är väl en isotop? - En radioaktiv isotop.
Ammoniak.
- Så det binder lösningen? - Binder och sätter igång effekten.
Använder den. Erics och min dröm kanske blir verklig innan...
Ursäkta mig.
Hallå?
Ja.
Det är till dig, doktorn.
Tack.
Hallå? Hej, Josh.
Självklart.
Ring henne och säg att jag kommer förbi på väg hem.
Hej då.
Förlåt att jag avslutar det här.
Tack för rundvandringen.
Kanske jag får återkomma en dag.
Självklart.
Professorn, jag...
Jag undrar fortfarande över hur Jacobs deformering kunde gå så fort.
Kan du förklara det?
Eric är död, och det borde han inte vara.
Men anledningen var akromegali. Inget annat.
Det hela verkar skilja sig så mycket från andra fall.
Du är väldigt diplomatisk. Säg vad du tycker.
Tror du inte att du kanske har fel den här gången?
Inte i det här fallet.
Vill du obducera? Gör det då.
- Du protesterade. - Jag var upprörd.
Eric var inte bara min kollega, utan även min bästa vän.
- Du har mitt tillstånd. - Tack.
Jag avlägger en rapport sen.
Och snälla, bjud gärna in mig igen.
- Jag visar dig till ditt rum. - Okej.
- Är det du, Jack? - Är du klar snart?
Jag är strax klar.
Vad har du hittat?
Jag säger det snabbt. Inget.
Inget? Så professorn hade rätt?
Han kunde inte ha haft mer rätt.
Vad säger du om det?
Du gör en stor sak av det, anklagar nästan Deemer för mord och sen...
Ska jag fortsätta med interneringen?
Gör det, innan den här låtsasdetektiven får fler bra idéer.
Fallet är avslutat.
Nästa gång jag behöver en läkare, ringer jag in en från Phoenix.
Jag tror inte att Jack är så glad över det här.
Det förstår jag.
Men jag förstår det ändå inte.
Sakta, försiktigt.
Det är bra.
Ta din tid, Steve, ta det lugnt.
Tid har vi gott om.
Och gör vi ett misstag har vi inte det.
Så.
- Klarar jag mig bra? - Ja!
Lyft upp korken på flaskan.
Försiktigt.
Så ja. Lyft nu upp mätglaset...
och sätt det i kammaren.
Bra jobbat.
Lyft nu upp kammaren.
Så ja.
Nu sätter vi den i torrlådan...
där vi kan handskas säkert med den.
Du håller på att få in vanan.
Jag hade inte klarat mig utan dig.
Nu ser vi efter vad vi åstadkom.
Det är en sak att utveckla en formel på papper, en annan att få den att fungera.
Hittills har vi hittat en nästan konsistent instabilitet i materialet.
Ingen grupp näring är den andra lik.
Vad vill du testa den på den här gången?
En av råttungarna?
Okej.
När får vi resultaten?
Ibland har instabiliteten orsakat död.
Om det fungerar, menade jag.
Jag ska visa dig.
- Ser du kaninen där? - Ja.
Hur gammal tror du att han är?
Fyra månader.
Se på tavlan.
Sex dagar!
Är det normalt?
Jag gjorde ett reflextest på honom när du hade lagt dig i går kväll.
Det som skiljer honom från de andra...
är att han är friskare och starkare.
Men vi får inte ha för bråttom.
Vi måste lösa instabilitetsproblemet.
När vi kan kontrollera det är vi redo för det ultimata testet: på människor.
Inga misstag får ske den här gången.
- Jag är tillbaka om ett par timmar. - Okej.
Vetenskap är vetenskap, men en tjej måste fixa håret.
Du får skynda dig om du ska med bussen.
- Den stannar bara om man vinkar. - Jag vet.
- Vill du ha nåt? - Nej, tack.
Vi kör vävnadsproverna när du återvänder.
- Visst. - Ha det så kul.
Fyll på medicinen och se till att hon tar den efter varje måltid.
Okej, men du vet hur kvinnor är. Mary kommer att lämna den på hyllan.
Men hon väl bättre av att veta att den är där?
Ja. jag antar det.
När ska vi bege oss ut på fisketur igen?
- Det var fyra veckor sen... - Ursäkta mig.
Steve!
- Ska jag bära böckerna åt dig? - Tack!
Det var längesen jag fick sällskap till skolan.
Du livar upp den här stan.
Snart kommer Handelskammaren...
att lista dig som en av stadens sevärdheter.
Måste du åka tillbaka direkt?
Nej.
- Bra, vi skolkar. - Okej.
Det är som en oas.
- Jag tar hit alla mina patienter. - Det förstår jag.
- Blir det bra här? - Ja.
Inte nu, tack.
Kommer du överens med Deemer?
Oftast vet han inte att jag är där.
Övrig tid oroar han sig för att jag ska göra fel.
- Han är en speciell kille. - Ja.
Har han sagt nåt mer om assistenten som lämnade honom?
Nej.
Hur går det med näringen?
Det här är det mest otroliga jag har sett.
Hur lång tid tar det för en vanlig kanin att bli fullvuxen?
Jag vet inte. Fyra, fem månader, kanske.
Han har en som har mognat på sex dagar.
- Sex dagar? - Det låter otroligt, jag vet.
Det är ännu nytt och oförutsägbart.
Man måste tänka på mycket...
innan man kan experimentera på människor.
En del av näringen, när den är instabil, har till och med varit dödlig.
Men vi vet att den har hållit djur som inte matats med nåt annat vid liv.
Stannar jag längre kommer jag att missa min buss.
Vilken bra öppningsreplik. Jag står till din tjänst.
Klarar sig dina patienter utan dig?
Jag är en så duktig läkare att de aldrig är sjuka.
- Kom, så åker vi. - Okej.
Inte undra på att du gillar öknen.
Den är så vacker.
Allt som nånsin gått eller krälat på jorden...
simmat i havens djup...
svävat genom skyn har lämnat avtryck här.
Titta.
Undrar du inte vad som har radat upp dem så där?
Vind? Vatten? Vad?
Jag har aldrig sett nåt liknande. Kan vi inte stanna?
Jodå.
Allt det här var en gång ett hav, eller hur?
Letar man noga kan man ännu hitta snäckskal.
- Vad var det? - Jag...
- Där är han. - Den skrämde mig.
Jag börjar inse varför du älskar det här stället.
Det smittar av sig, va?
Jag tror jag tar den där cigaretten nu.
Tack.
Från luften måste det se ut som en annan värld.
- Jag kan visa det för dig nån gång. - Kan du det?
Vad ser det ut som?
Som nåt från ett annat liv.
Lugnt, tyst, ändå på nåt sätt ont...
som om den dolde en hemlighet för oss.
Du får det att låta så läskigt.
Det okända är alltid läskigt.
- Vad kan ha utlöst det? - Jag vet inte.
Jag tror att jag har fått nog av det okända för en eftermiddag.
Nåt måste ha utlöst det.
Man kan inte förstå allt i öknen.
Klippblock som har legat still i 1000 år rör bara på sig.
Man kan inte spekulera i det.
Bussen hade gått fortare, men jag hade verkligen roligt.
- Hälsa kaninerna. - Vill du se dem?
Så ska det låta.
Du kan sätta dem där.
Vad konstigt att han inte är här. Han kanske vilar.
- Får jag den guidade turen? - Följ efter mig.
Den var inte så stor när jag gick.
Är du säker på att det är samma?
Ja.
Vi injicerade en råttunge i morse. Vi tittar på den.
- I morse? - Den var en unge då.
Den var en liten unge i morse.
Och den har fördubblats i storlek på ett par timmar?
Du tror väl på mig?
Visst gör jag det.
Hallå?
Ja, han är här. Ett ögonblick.
Det är ditt kontor.
Tack. Hallå?
Ja, Josh.
Jag tittar förbi på vägen hem. Tack. Hej då.
Jag måste åka.
Det är en av nackdelarna med att vara doktor.
Jag får aldrig tid att avsluta ett samtal.
Vad tror du om råttungen?
Jag vet inte.
Missfoster ger mig kalla kårar.
Jag har hört om jättesyndrom, men har aldrig sett det.
Du kan väl be Deemer bjuda ut mig om en dag eller två?
- Jag vill prata med honom om det. - Det ska jag.
Dessutom får jag träffa dig igen.
Eller behöver jag ingen ursäkt?
- Vad tror du själv? - Jag ringer dig.
Mitt laboratorium är inte öppet för allmänheten.
Förklara varför du tog hit doktor Hastings.
- Va? - Doktor Hastings.
Kan du förklara varför du tog hit honom?
Han är intresserad av ditt arbete, och jag trodde att det skulle vara...
Brukade du guida folk på Owens University?
Nej, men jag trodde att det skulle...
Att ta hit honom var att bryta mitt förtroende för dig.
Experimentforskning är alltid hemlig, både här och på andra ställen.
Du sa inte att det var hemligt.
Jag trodde inte att det skulle behövas.
Professorns ansikte.
- Det var allt. - Ja.
- Du är nervös. Ta det lugnt. - Varifrån kom du?
Jag var på väg till Andy Andersen när jag såg din bil.
Vad gör du här?
Det var ett klippras här för runt en timme sen.
- Jag ville se vad som orsakade det. - Det är en underlig dag.
Andy ringde mig och sa att jag skulle skynda på.
Jag fattade inte vad han snackade om...
men nåt verkar ha ätit upp hans boskap.
- Ätit upp? - Du...
Han hade solsting för ett par år sen. Kan det möjligen...
Nej, det måste ligga nåt i det. Han har en hög med ben att visa mig.
Du vill inte följa med?
Litar du fortfarande på mitt omdöme efter det med Jacobs?
Jag vill inte ha medicinsk expertis. Bara sällskap.
Kul att du äntligen kom hit, sheriffen.
Hej, doktorn. Jag väntade inte dig.
Jack mötte mig på vägen. Han sa att du hade haft problem.
- Det har hänt nåt konstigt. - Var är det vi skulle titta på?
Då går vi.
Jag har aldrig sett på maken.
Varken fotspår, blod eller tecken på strid.
Benen är rena, som om man skalat en banan.
Vid lunchtid kom pojken upp från den lägre sektionen och hittade dem.
Det kan inte ha varit bergslejon?
Jag har haft ranchen här i 22 år...
och har haft många lejon och vargar här.
Det var nåt annat.
- Varifrån kom det där? - Det var här när pojken kom hit.
Sluta tänka på det och berätta vad som har varit framme här.
Jag vill bara veta vad det är.
- Ta det lugnt. - Det är inte din boskap.
Kunde det ske i går kväll kan det ske i kväll, eller i morgon.
Det kan bli slutet för mig.
Ska du inte göra nåt?
Jag har kört fast, som du. Jag vet inte var jag ska börja tänka.
Har du några idéer?
Samla ihop den boskap du kan och håll vakt.
Ser eller hör du nåt, så ring mig hemma.
Jag är där om det behövs.
Vi ses.
Hej, Jack.
Överlevde nån?
Skojar du? Jag vill visa dig en grej.
God morgon.
Sheriffen sa att du hade sett nåt sånt här förut.
Ja.
Tror du på att det var en olycka?
- Gör inte du? - Nej.
Jag förstår det inte. Det finns inga bromsspår.
Vi gick igenom vraket och såg att bromsarna fungerade.
Det är som om nåt tog pickupen och slängde den 9 meter av vägen.
Titta på det här.
Varför såg jag inte det här...
när jag lyfte bort skeletten och satte dem på andra sidan.
- Låg de här? - Ja, hur så?
Det verkar inte ha nån speciell doft.
Wow.
Har ni en termos eller burk av nåt slag här i närheten?
Det finns nog en här borta.
- Är det samma som vi hittade hos Andy? - Ja, jag tror det.
Då blir det tre ställen.
Tre?
Här, det du såg i går, och Andys.
Andy?
Han fru hittade honom i fållan i går kväll, död.
Han hade blivit... Som boskapen och fåren.
Det var ett par liter sån här vätska bredvid honom.
Kan du inte hjälpa mig med det här?
- Jag klarar inte av det. - Det kanske ingen av oss gör.
Jag råder dig att skriva om det här som en olycka.
Trycker du nåt så vagt som det vi har...
skrämmer du slag på halva delstaten.
- Nyheter är nyheter. - Inte gissningar och halvsanningar.
Du kan väl vänta tills vi har mer fakta?
Då kanske du får ditt livs story.
- Vad har du hittat? - Jag vet inte.
Men vi måste ha öppna sinnen och stängda munnar tills vi vet.
Varsågod.
Tack.
Nå?
Jag är inte säker.
För tillfället är det omöjligt att ge dig ett tydligt svar.
Men det är besläktat med insektsgift.
- Insektsgift? - Sluta nu.
Jag vet. Men det stämmer.
Den består av syra, rubbet.
Jag vet inte vilket slags gift det är, men...
Jag är på din sida...
men det finns ändå gränser.
Undersök det själv. Jag visar hur man gör.
Du har mardrömmar.
Ingen insekt i världen har så mycket gift.
Tro mig inte, då. Låt nån annan analysera det.
- Vem då? - Professor Deemer.
Det är en bra idé.
Jag stämmer träff med honom. Ta med sakerna ut.
Okej.
- Meddela mig den här gången. - Visst.
Insektsgift i en stor ekonomiförpackning. Jag har hört allt.
Koppla mig till professor Deemer.
Hallå?
Hej, Matt.
Nej, jag kan prata. Han är där uppe.
Jag hoppades på att du skulle ringa. Det har...
Jag måste tala med dig.
Han är sjuk. Väldigt sjuk.
Det är hans ansikte och händer.
Ja. Det gjorde jag.
Jag bad honom uppsöka läkare, men han gör det...
Steve? Steve!
Hon la på. Vill du att jag ska ringa upp?
Skynda dig.
- Är du oskadd? - Nåt har hänt.
Han kan knappt andas!
Ge mig lite vatten.
Borde vi inte ta honom till ett sjukhus?
De kan inte göra mer för honom där än vad vi kan göra här.
Ge honom lite vatten.
Det finns inget du kan göra.
- Säg inte så. - Inget nån kan göra.
Börja med Jacobs. Han var början.
Eric och jag la all vår tid på det här ända sen...
vår tid på Oakridge.
Men han var en otålig gammal man.
Han var övertygad om...
att ett misslyckande då och då med djuren...
inte nödvändigtvis betydde...
att näringen skulle misslyckas på människor.
Så...
en dag när jag var i stan...
injicerade han och Paul...
sig själva.
När injicerade Jacobs sig själv?
Fyra dagar innan han dog.
Akromegali utvecklad på fyra dagar.
Isotopen gjorde vår näring till en mardröm.
Så...
Paul blev galen och attackerade mig.
Medan jag var medvetslös säkerställde han att jag skulle dö.
Men jag...
fortsatte experimentet...
i hopp om att jag innan jag dog...
skulle kunna...
bevisa att...
näringen...
fungerade.
Ni skulle ha sett dem.
Ni skulle ha sett dem innan elden.
De levde enbart på vår näring.
En råtta åtta gånger så stor som normalt.
Ett marsvin stort som en polishund.
En tarantella...
Borta. Allt borta.
Vad hände med tarantellan?
Den brändes.
Allt brändes.
Vi tar upp honom.
- Han sover ett tag. - Finns det nåt hopp?
Här är nåt som lindrar smärtan.
Ge honom ett när han vaknar.
Vart ska du?
Tarantellan...
Det är nåt jag vill kolla upp. Jag ringer dig när jag återkommer.
ARIZONAS JORDBRUKSINSTITUT
- Gör i ordning det. Sen kan du gå. - Ja.
Det var en träffande analys doktorn gjorde.
Då är det alltså insektsgift?
Inte riktigt. Den kommer från en art som kallas för arachnida.
- En spindel? - En tarantella, mer exakt.
Men jag har aldrig sett så stora mängder gift.
Det är mer gift i provröret...
än vad man hittar i 100 tarantellor.
Du menar att en tarantella som kan avsöndra så mycket gift är...
100 gånger större än normalt?
Åtminstone det.
Vad skulle du säga om jag sa att jag hittat stora pölar med gift?
En gånger en och en halv meter stora, fem till sju centimeter djupa?
Då tror jag att du har drömt en mardröm.
Eller att du är den störste lögnaren sen baron Münchhausen.
Det är en mardröm, ja...
men inte en sån du menar, och jag talar sanning.
- Tarantella-filmen är klar. - Tack, Jean.
Jag vet att du inte flög 30 mil för att skämta...
men jag kan inte tro på vad du berättar.
- God natt. - God natt.
Under omständigheterna kanske det här är intressant.
Där är den största tarantellan, från Sydamerika...
och den är bara 30 centimeter med benen utsträckta.
Jag vet. Vår art i Arizona är ännu mindre.
Det stämmer. Inte mer än 7, 5 centimeter stor.
Där kommer den ut ur sitt bo.
Den har åtta ben och kan röra sig väldigt snabbt...
vilket ger honom ett långt liv. Ibland upp till 25 år.
Där är spindelgetingen...
tarantellans farligaste fiende.
Ser du? Getingen vinner oftast...
men räkna inte med det, för tarantellan vet inte vad rädsla innebär.
Som du ser kan han mota bort en skallerorm om det behövs.
Ser du?
- De är väl köttätare? - Ja, och ökenskalbaggar är vad de äter mest.
De kraftiga käkarna är starka nog att gå igenom ett människofinger.
Här ser man hur giftet förlamar offret.
Tarantellor förhandssmälter maten genom att spruta in en kraftig lösning i såret...
så att köttet kan sugas in i kroppen.
Det förklarar benen.
Du har vild fantasi.
Det var det.
- Hur dödligt är giftet? - Inte dödligt alls.
Lika giftigt som det hos en bålgeting.
Inte roligt, precis, men harmlöst.
De dödsfall som har rapporterats är resultatet...
av att bakterier kommit in i såret när personen bitits.
- Du får dem att låta som husdjur. - Inte husdjur.
Bara en del av vår omvärld.
Vi måste acceptera dem som vi gör med andra varelser.
Alla har en funktion i sin egen värld.
Men om en av dem skulle råka bli större och starkare?
Om den kom ut ur sin primitiva värld och släpptes lös mot oss?
Vänta dig då nåt som är vildare...
mer grymt och dödligt än nåt som gått på denna jord.
Kan du koppla oss till Desert Rock?
Det går dessvärre inte.
Linjen är nere mellan Calamite och Desert Rock.
Det dröjer runt en timme innan de har lagat det.
- Hur skedde det? - Jag vet inte.
Vill du att jag försöker igen om en timme?
Nej. Det behövs inte. Tack.
Varsågod, Jeb.
Det blir en mörk natt.
Ja.
Tror du att det var blixten vi såg borta i väster?
Om det var det så är det första gången jag sett blixtar slå gnistor.
Kanske nån skolpojke har kortslutit sin fina Geiger-mätare.
Vad var det?
- Jag är på flygplatsen. - Jaså.
- Hör du mig nu? - Ja, ja.
Vi har ont om tid.
Jag vill att du samlar alla mannar. Beväpna dem...
Göra vad? Vad pratar du om?
Gör som jag säger.
Säg åt delstatspolisen att möta dig hos Deemer.
Säga åt delstatspolisen? Du måste vara full.
Nej. Jag har inte druckit.
- Jag vill bara att du... - Jag vet. Ringer delstatspolisen.
Snälla, tro mig.
Okej, jag gör det.
Tack. Vi ses.
Han kommer. Jag ser honom!
Där är Matts bil.
- Vad handlar det om? - Vänd om med bilarna!
- Varför det? - Jag hinner inte förklara nu.
Titta, konstapeln!
Herre jösses!
Hämta kulsprutepistolerna! Tillbaka in i bilen med er.
De stoppar den inte!
Den följer motorvägen, och kommer rakt in i Desert Rock.
- Är nycklarna i bilen? - Ja.
Doktorn och Clayton kommer med oss.
Hoppa in. Försök att förhala den.
- Går det inte, så följ efter i doktorns bil. - Uppfattat.
- Kom igen. Starta den! - Det går inte!
Kom igen, du gör motorn sur!
Det stämmer.
Ni har max en halvtimme på er att få ut alla. Kom.
Desert Rock är evakuerat om en halvtimme. Kom.
Tror du att dynamit stoppar honom?
Kör en lastbil till Murphy. Ladda all dynamit han har.
Ta den precis norr om Devil's Rock. Vi väntar där.
Ja, dynamit kan fungera. Men om det inte gör det?
Har du några andra förslag? Det ljusnar snart.
Vi kan kanske meddela flygbasen i Sands.
Hur ska du göra det?
- Nån kan ringa från stan. - Såvida inte linjerna är nere.
Intendenten, jag vill att du ringer befälhavaren på Sands flygbas.
Några speciella instruktioner?
Ja. Om killarna har lite napalm kan de ta med sig det.
Säg åt dem att ladda med napalm, raketer, allt de har.
Skynda på, pojkar!
SPRÄNGMEDEL
- Det var det sista, mr Murphy. - Det var allt.
Det finns inte en dynamitgubbe till i hela stan.
Här. Aptera dem på vägen.
- Hoppas vi ses senare. - Det gör vi.
Okej, kör iväg!
Glöm inte att aptera dem!
Kör in här, killar! In här.
Rakt över vägen. Kom igen. Hjälp till här!
Försiktigt! De är apterade.
Vart ska dynamiten?
- Över vägen. - Skynda på! Hjälp till!
Försiktigt nu! Sätt lådorna över vägen.
Okej, kom igen.
Kom igen. Ner med dem!
- Okej. Så ja. - Kom igen, ta hit dynamiten.
Okej. Vackert.
- Tror ni att det fungerar? - Det är svårt med dynamit.
Den kanske spränger den. Den kanske spänger motorvägen.
Om vi ändå bara hade lite nitroglycerin.
Jag måste se tarantellan innan jag tror på det.
Det får du, och kommer att önska att du inte hade det.
Kom igen! Koppla ihop trådarna.
Här kommer han!
Herre jösses!
Kom igen! Tillbaka med er!
- Kom! - Iväg.
Vänd lastbilen!
Kör!
Stanna!
Skynda på nu.
Skynda på.
Jag tar det.
Var beredd.
Nu!
Kör härifrån.
Vad gör vi nu?
- Jag vet inte. - Vi måste göra nåt.
Mitt livs scoop, och jag får inte skriva det.
Titta!
Titta, här kommer de!
Titta på dem!
Okej, Betts. Skjut två raketer den här första turen.
Nu kör vi.
Jag släpper napalm. Följ efter mig.
Släpp allt ni har.
SLUT
Swedish